Праматір всіх сучасних людей жила у Південній Африці 200 тисяч років тому
![](https://itsider.com.ua//catalog/uploaded/2019/11/498bfac8184ad9719208d4ff3bde0c65.png)
Згідно з новим дослідженням, материнське коріння людства сягає приблизно 200 000 років у область Південної Африки, яка тоді була пишним краєм. Але ці результати також підкреслюють, як багато залишається всього невідомого про походження людини.
Досліджуючи відмінності в успадкованій по материнській лінії ДНК, вчені прийшли до висновку, що основна материнська лінія Homo sapiens виникла на території сучасної Північної Ботсвани. Потім, близько 130 000 років тому, деякі члени цієї групи мігрували двома хвилями у Східну Африку через рослинний коридор, створений підвищеною кількістю опадів, повідомляють дослідники. До тих пір цей коридор був посушливим з рідкісною рослинністю, а ці східноафриканські мігранти, можливо, в кінцевому підсумку породили там ранні групи скотарів і хліборобів.
Другий демографічний імпульс з «батьківщини праматері» йшов у напрямку південного заходу, аж до південного краю Африки, приблизно 110 000 років тому, в той час як деякі члени групи поступово осідали на нових землях. Як і у випадку з попередньою міграцією, кліматичні дані показують, що більш вологі умови створили «зелений шлях» для людей, завдяки якому вони і розселилися далі. Південні мігранти стали фахівцями з полювання і збирання вздовж узбережжя, припускають вчені.
Залишаючи домівку
Новий аналіз ДНК дозволяє припустити, що близько 200 000 років тому в області сучасної Північної Ботсвани (зелена), у западині Макгадікгаді, де знаходилася багата водою і рослинністю колишня дельта річки Окаванго (синій), виникла материнська лінія Homo Sapiens (червоне коло). Члени цієї групи мігрували на північний схід і південний захід приблизно 110 000 – 130 000 років тому.
«Всі люди, що живуть нині, генетично походять від однієї материнської вихідної точки у Південній Африці», – сказав Хейс з Інституту медичних досліджень Гарвана у Сіднеї. Геологічні і археологічні дані свідчать про те, що батьківщина праматері характеризувалася великими стародавніми водно-болотними угіддями, які дозволяли людям процвітати там близько 70 000 років.
Але питання про те, як, коли і де виникли Homo sapiens, залишаються далеко не вирішеними.
Причина в тому, що команда Хейса досліджувала тільки мітохондріальну ДНК, яка представляє собою крихітну частину людського родоводу, говорить археолог Елеонора Скеррі з Інституту Макса Планка із вивчення людської історії в Єні, Німеччина.
Стародавні люди, які володіли тими формами мітохондріальної ДНК, які вдалося передати сучасним людям, були не єдиними представниками Homo Sapiens, що жили в Африці 200 000 років тому або раніше, підкреслює Скеррі. Таким чином, тільки дослідження цілих геномів, або, по меншій мірі, аналіз ядерної ДНК може дати надійну інформацію про походження сучасної людини, стверджує вона. На відміну від мітохондріальної ДНК, ядерна ДНК успадкується від обох батьків і може дати уявлення про час і місце перебування батьківських коренів людства.
Знайомтеся, австралопітек Люсі. Не варто плутати її з «мітохондріальною Євою» – остання була представником Homo Sapiens.
Дослідники витягували давню ДНК з людських скам’янілостей, щоб визначити, чи пов’язані південноафриканські групи збирачів з людьми, які живуть в цьому ж регіоні зараз, а також 130 000 і 200 000 років тому, каже генетик Сара Тішкофф з Університету Пенсільванії. А кількість відомих останків корінних східноафриканских збирачів зараз настільки мала, що мітохондріальна ДНК не може дати точну інформацію про вік і місцезнаходження їх материнських коренів, залишаючи великий знак питання про материнську еволюцію людства, говорить Тішкофф.
Беручи до уваги наявні археологічні, копалини і ДНК докази, сучасні Homo sapiens, ймовірно, походять від спарювання між людськими групами по всій Африці, які мали різні поєднання рис скелета, починаючи приблизно з 300 000 років тому, стверджує Скеррі.
«Можливо, навіть ймовірно, що [кілька] географічних центрів внесли частину своєї спадщини в побудову нашого геному, який не може бути визначений тільки мітохондріальною різноманітністю», – каже генетик Ребекка Канн з Гавайського університету в Маноа.
Але нове дослідження забезпечує вирішальну підтримку доказам того, що коріння людської мітохондріальної ДНК сягає 200 000 років, у країни Африки на південь від Сахари, каже Канн. Вона і її колеги повідомили про знаходження «материнської» мітохондріальної ДНК за цим сценарієм в помітній статті ще у 1987 році.
срупа Канн прийшла до висновку, що мітохондріальна ДНК всіх сучасних людей походить від однієї жінки, яку швидко охрестили «мітохондріальною Євою», що жила в Африці близько 200 000 років тому. Але було неясно, звідки вона родом, і як могли відбуватися наступні людські міграції з цієї області.
Хойсала, вони ж койсани. Можливо, найближчі люди до «вихідних» Homo Sapiens.
Команда Хейса вивчила рідкісну форму мітохондріальної ДНК, відому як L0, яка сьогодні в значній мірі поширена лише серед хойсанських народів у Південній Африці. Хойсала складаються з окремих популяцій пастухів-збирачів і мисливців-збирачів, які говорять на мовах, що містять приголосні «клацаючі» звуки. За останнє десятиліття дослідники встановили, що L0 має набагато більш давнє коріння, ніж інші форми мітохондріальної ДНК, які були успадковані сучасними людьми.
Дослідники зібрали мітохондріальну ДНК L0 у 198 корінних жителів Південної Африки, в основному з хойсанських народностей. Додавши до них раніше вивчені зразки, група Хейса проаналізувала мітохондріальну ДНК L0 у 1217 осіб.
Мітохондріальна ДНК накопичує зміни повільно протягом багатьох поколінь. Грунтуючись на кількості змін мітохондріальної ДНК в зразках з різних частин Південної Африки, вчені розрахували, як давно і приблизно де виник кожен варіант L0, дізнаючись про стародавні міграції і прабатьківщину предків.
Дослідники говорять, що порівняння з геологічними даними і комп’ютерним моделюванням древніх змін клімату підтвердило генетичні дані про терміни міграції людей з дельти Окаванго. У той час як передбачуваний регіон прабатьківщини є на даний момент посушливим і малонаселеним, декілька сотень тисяч років тому в ньому було безліч невеликих озер і рясна рослинність, що дозволяло процвітати безлічі видів тварин – словом, справжній рай для людей, за словами Хейса.